TEST: Samsung Galaxy Z Fold8

Den nye Galaxy Z Fold8 er ikke Samsungs mest ekstreme foldbare telefon. Den titel får Ultraen. Men efter min mening har Samsung ramt noget vigtigere: en formfaktor, der endelig får idéen om en foldbar telefon til at give rigtig mening.

Foldbare telefoner har efterhånden eksisteret så længe, at nyhedens interesse burde være væk. Alligevel har jeg ofte siddet tilbage med spørgsmålet om, hvorfor jeg egentlig skulle slæbe rundt på en dyrere og tykkere telefon for at få en stor skærm, der ikke altid gav en tilsvarende stor gevinst. Med Galaxy Z Fold8 ændrer Samsung selve proportionerne, og det gør langt større forskel, end specifikationslisten umiddelbart antyder. Sammenfoldet er den lettere at bruge og overraskende almindelig at have i lommen. Foldet ud bliver den til gengæld til noget, der langt mere overbevisende minder om en rigtig tablet.

Formatet er hele historien

Galaxy Z Fold8 er lidt kortere i sammenfoldet tilstand, og det lyder måske som en detalje, men i praksis gør det telefonen mærkbart lettere at betjene. Det er nemmere at nå toppen af skærmen, samtidig med at coverskærmen stadig er stor nok til, at jeg ikke konstant føler trang til at folde telefonen ud. Det har været et problem med nogle tidligere foldbare modeller: Den udvendige skærm har føltes som et kompromis, der mest var der til de hurtige opgaver. Her fungerer den som en rigtig telefonskærm.

Det virkelig interessante sker dog, når Fold8 åbnes. Proportionerne betyder, at man i liggende position får noget, der føles langt mere som en traditionel bredformat-tablet. På tidligere Fold-modeller har den store, næsten kvadratiske skærm ganske vist været imponerende, men ved film og serier har store dele af skærmarealet ofte været sorte bjælker. Det faktiske billede blev derfor ikke nødvendigvis meget større end på en stor almindelig telefon vendt på siden. På Fold8 giver den store skærm pludselig meget mere mening til video. Det føles mere som at have en lille tablet i lommen.

Og netop lommen er værd at nævne. Fold8 er vanvittigt tynd, og det betyder, at den sammenfoldet ikke opleves som den klods, foldbare telefoner traditionelt har været. Den passer ned i lommen på omtrent samme måde som andre store smartphones. Samtidig virker byggekvaliteten solid, og hængslet føles stabilt og modent. Efter flere generationer af Fold er mekanikken efterhånden nået dertil, hvor jeg ikke går rundt og tænker over den.

Samsung kan stadig noget med skærme

Begge skærme er fremragende. Det er efterhånden noget, man forventer af Samsung, men Fold8 demonstrerer endnu en gang, hvor gode producenten er blevet til OLED-skærme. Farver, kontrast og den generelle oplevelse er på flagskibsniveau, uanset om telefonen bruges sammenfoldet eller åben. Den store skærm gør selvfølgelig mest væsen af sig, men det er næsten noget andet, jeg bemærker mest.

Folden i midten er blevet ekstremt diskret. Ser man på skærmen fra siden, kan den stadig findes, men forfra er den i praksis usynlig. Og det er det afgørende. Når jeg bruger telefonen normalt, tænker jeg simpelthen ikke over, at der løber en fold gennem midten af skærmen. Det er måske ikke en spektakulær funktion at skrive på emballagen, men det fjerner en af de ting, der historisk har fået foldbare skærme til at føles som et kompromis.

Det samme format gør multitasking rigtig godt. To apps ved siden af hinanden føles ikke længere som to telefonapps, der desperat forsøger at dele en mærkelig skærm. Der er faktisk plads til dem. Det gør blandt andet mail, browser, dokumenter og beskeder langt mere anvendelige side om side og er et af de områder, hvor Fold8 i praksis kan noget, en almindelig smartphone ikke kan.

Masser af kræfter

Ydelsen har heller ikke givet anledning til problemer. Jeg har spillet, haft mange apps åbne og brugt telefonen til tung multitasking uden at opleve, at den bliver langsom eller begynder at kæmpe med opgaverne. Selv under hård belastning bliver den heller ikke nævneværdigt varm, hvilket er imponerende i betragtning af, hvor tynd konstruktionen er.

Geekbench 6 gav 3.531 point i single-core og 10.588 point i multi-core i vores test. Det er flotte tal, men det vigtigste er egentlig, at den oplevede hastighed følger med. Fold8 reagerer øjeblikkeligt og har kræfter nok til, at man faktisk kan udnytte multitaskingmulighederne uden at tænke over, hvad der foregår i baggrunden. På en telefon, hvor hele ideen netop er at kunne lave mere på én gang, er det vigtigere end at vinde en benchmark med nogle få procent.

One UI fungerer generelt godt på det store format, men der findes stadig mærkværdigheder. Et eksempel er, at startskærmen godt kan vises i forskellige orienteringer, men forsøger man at redigere den i stående visning på den store skærm, får man besked på at rotere telefonen til liggende visning. Det virker besynderligt på et produkt, hvis vigtigste egenskab netop er fleksibiliteten mellem skærmformater og orienteringer.

AI er her selvfølgelig også

Galaxy AI fylder efterhånden meget i Samsungs markedsføring, og Fold8 har en lang række AI-funktioner. Nogle af dem kan bestemt være praktiske i hverdagen, og den store skærm giver også bedre plads til funktioner, hvor man arbejder med indhold, billeder eller flere elementer samtidigt. Men jeg er stadig ikke overbevist om, at AI bliver det, den gennemsnitlige køber bruger sin nye Fold mest til.

Det bliver ikke bedre af, at man skal ind i en særskilt menu og tage stilling til de forskellige funktioner og deres opsætning. Hvis man interesserer sig for mulighederne, er der meget at lege med, men det kræver, at man aktivt opsøger dem og finder ud af, hvad der giver mening. For mange vil AI derfor snarere være en samling nyttige ekstrafunktioner end en grund til at købe telefonen. Fold8 behøver heldigvis heller ikke AI som salgsargument. Den store skærm og formfaktoren er langt mere interessante.

Kameraet er kompromiset

Kameraet på Fold8 er godt. I dagslys tager det flotte billeder med masser af detaljer, og det klarer sig også ganske glimrende, når lyset forsvinder. Men det er et af de områder, hvor Fold8 må se sig slået af den dyrere Fold8 Ultra, og forskellen er ikke kun et spørgsmål om megapixel.

Fold8 har et 50 megapixel hovedkamera med f/1,8 og optisk billedstabilisering samt en 50 megapixel ultravidvinkel med f/1,9. Fold8 Ultra går derimod op til et 200 megapixel hovedkamera med f/1,7 og har derudover et dedikeret 10 megapixel telekamera med 3x optisk zoom og optisk stabilisering. Den højere opløsning på Ultras hovedkamera giver blandt andet mere information at arbejde med ved beskæring og pixel-binning, mens telekameraet er den mere håndgribelige forskel, når motivet befinder sig længere væk.

Fold8 mangler den optiske fleksibilitet, og det mærkes især, hvis man bruger zoom meget. Men i almindelig fotografering har jeg ikke savnet et bedre kamera nok til, at jeg ville bytte telefon. Faktisk ville jeg vælge Fold8 frem for Fold8 Ultra alene på grund af formfaktoren. Ultra er teknisk mere ambitiøs på kameraområdet, men Fold8 er efter min mening den bedre realisering af idéen om en foldbar telefon.

Der er samtidig et kameratrick, som almindelige telefoner har svært ved at konkurrere med. Når Fold8 er åben, kan coverskærmen bruges som søger, mens man tager billedet med hovedkameraet.

Selfies med forside kameraet er næsten FOR skarpt når man kan se rande under øjnene så tydeligt

Det betyder, at selfies kan tages med det langt bedre hovedkamera i stedet for det almindelige frontkamera, samtidig med at man stadig kan se sig selv. Resultatet er mærkbart bedre billeder, og det er et glimrende eksempel på en funktion, der kun eksisterer, fordi telefonen kan foldes.

To dage på batteriet

Hvis der var ét område, hvor jeg på forhånd forventede et stort kompromis, var det batteriet. Fold8 er ekstremt tynd, og samtidig skal der være fysisk plads til både foldemekanismen og elektronikken bag to skærme, inklusive den enorme indvendige skærm. Det lyder ikke som opskriften på imponerende batteritid.

Alligevel har Fold8 overrasket markant. I min brug kunne den snildt holde i omkring to dage. Det vil naturligvis afhænge af, hvor meget den store skærm bruges, og hvor hårdt telefonen presses, men batteriet har aldrig føltes som den pris, man betaler for den tynde konstruktion. Det er vigtigt, fordi en foldbar telefon hurtigt mister noget af sin appel, hvis man skal rationere brugen af den skærm, man har betalt så meget for.

Højttalerne er mindre imponerende. De fungerer, og til en hurtig video eller et opkald er de naturligvis fine, men lyden er stadig dåseagtig. Det står lidt i kontrast til, hvor god Fold8 ellers er blevet som mobil skærm til film og serier. Skal man faktisk sætte sig og se en film på den store skærm, bør man bruge et headset. Det er ikke rigtigt til diskussion.

Den Fold jeg ville købe

Galaxy Z Fold8 er stadig en dyr telefon. Men i denne del af markedet virker prisen faktisk rimelig, fordi man får et produkt, der i praksis kan erstatte både en almindelig smartphone og i mange situationer en mindre tablet. Fold8 Ultra tilbyder mere på visse områder – ikke mindst kameraet – men jeg ville stadig vælge den almindelige Fold8.

Årsagen er simpel: Formen giver mere mening. Coverskærmen fungerer bedre som telefon, den store skærm fungerer bedre som tablet, og hele konstruktionen er tynd nok til, at man ikke konstant bliver mindet om, at man går rundt med to skærmhalvdele i lommen. Multitasking bliver bedre, video giver mere mening, og selv batteriet holder langt bedre, end dimensionerne får en til at forvente.

Der kommer også en interessant konkurrence fra Apple. De aktuelle forventninger peger på, at Apples første foldbare iPhone kan blive flere tusinde kroner dyrere end Fold8, men indtil Apple faktisk lancerer telefonen og sætter en dansk pris på den, er det naturligvis kun et perspektiv og ikke en reel prissammenligning. Til gengæld siger det noget om, hvor markedet for de mest avancerede foldbare telefoner er på vej hen.

Det mest interessante ved Fold8 er dog ikke konkurrenterne. Samsung har brugt mange generationer på at forfine den foldbare telefon, men her føles det, som om virksomheden endelig har stillet det vigtigste spørgsmål: Hvilket format giver egentlig mest mening, når én skærm skal fungere som både telefon og tablet?

Galaxy Z Fold8 er Samsungs hidtil bedste svar. Og for første gang er formfaktoren i sig selv en grund til, at jeg ville vælge den foldbare frem for en almindelig flagskibstelefon.

Læs mere om Fold8 hos Samsung her.